Cât de hachiţos poate fi destinul. Mădălina Manole îşi cucerise rolul de idol al adolescentelor, dar şi al oamenilor în toată firea cântând cu sinceritatea-i caracteristică "Fată dragă nu fi tristă, fiindcă e păcat!". Şi ca o erată îngrozitoare la refrenul cântecului, Mădălina era atât de tristă. Era foarte fragilă, aşa cum sunt oamenii cu sufletul foarte bun.
Mădălina era un om cu inimă frumoasă, cu inimă trăind bucuria de a aduce bucurii celorlalţi. Nu mai vorbim de faptul că împrimăvăra sufletele a sute de mii de oameni prin cântecele ei sensibile şi calde. Cum poate fi decât superb de bun un suflet ca al Mădălinei care strânsese o mulţime de căţei ai nimănui pe care îi găzduia şi pe care îi hrănea în acelaşi timp şi cu o mângâiere. Şi iată un alt exemplu de suflet bun marca Mădălina. Mi-a povestit aceste lucruri în prima ediţie de colecţie a Jurnalului Naţional, în 1994, serie de colecţii care a debutat cu Jurnalul Mădălinei. Mi-a povestit că visase toată copilăria ei la o bicicletă Pegas. Şi a alăturat bănuţ cu bănuţ, unii strânşi din primele cântări pe scenă ale adolescenţei şi şi-a cumpărat bicicleta mult dorită. Se plimba în fiecare după-amiază niţel prin cartierul din Ploieşti.
Într-o seară a surprins o discuţie în şoaptă plină de oftaturi între mama şi tatăl ei. Se zbuciumau de unde să facă rost de nişte bani ca să pună pe jos mochetă în modestul apartament de bloc. Şi Mădălina a venit şi i-a rugat să-i vândă bicicleta pentru a face astfel rost de banii pentru mochetă. În acea ediţie de colecţie am descris odaia Mădălinei. Camera ei îmi amintea de colţişorul romantic, de camera de la mansardă cu fereastra spre cer a Olguţei din "La Medeleni". Visătoare, iubitoare de păpuşi şi de cărţi sensibile, Mădălina Manole, ajunsă deja strălucitoarea cântăreaţă, continua să semene cu adolescenta zugrăvită de harul lui Ionel Teodoreanu. Mi-a povestit că a refuzat prelungirea truneului de mare succes din America, fiindcă nu mai putea de dorul de acasă, de sarmalele făcute de mama la Ploieşti, de fetele care-i trimiteau bezele din sală şi care îşi cheltuiau cei câţiva lei pentru a-i cumpăra flori.
În acea ediţie de colecţie pe care am scris-o pentru Mădălina m-au impresionat curajul şi personalitatea ei, care a spus apăsat că omul care i-a deschis calea spre cântec a fost Adrian Păunescu. Poetul a făcut-o cunoscută pe scena Cenaclului, şi aşa a început iubirea românilor pentru "Fata cu părul de foc". Una dintre cele mai grele încercări pe care le poate resimţi omul, mai ales omul sensibil şi bun, este alunecarea într-un con de semiumbră. După explozia de dragoste pe care i-au arătat-o milioane de români, după ce cântecele ei se auzeau în fiecare zi la televiziune şi la radio, cariera Mădălinei a coborât. Eu cred că nu a putut să se lupte cu această împuţinare a dragostei venite acum cu picătura de la public. Furtuna în gândurile omului este cea mai vicleană boală, depresia e ceţoasă, e imprevizibilă. Drumul de la o tristeţe, de la o însingurare la ştreang e doar de câţiva centimetri, pe care omul în suferinţă îi parcurge cât ai clipi. Românul are o vorbă atât de adevărată: Să mori de inimă rea!
Mihaela Rădulescu: "În semn de respect pentru Mădălina Manole am decis să spun câteva cuvinte despre ea. este foarte complicat să spui ceva care să ungă pe suflet familia sau a oamenilor din jur. Pot să spun că Mădălina a fost un profesionistă, o mamă care şi-a dorit enorm un copil şi o familie, iar pentru mine nu are logică lucrul care s-a întâmplat. Mădălina nu era doar o interpretă, era un om care stătea ore în şir cu chitara în mână. Un artist se consumă altfel şi poate toate problemele de-a lungul vieţii şi-au pus amprenta asupra ei".
Horia Moculescu: "Şocul este atât de mare încât îţi interzice şi o analiză logică. Am avut relaţii excepţionale cu Mădălina Manole. A fost o persoană remarcabilă, caldă, inteligentă şi cu un timbru absolut personal şi special. N-am auzit-o vreodată cântând fals", a spus Horia Moculescu. El a precizat că auzise că Mădălina Manole era bolnavă. "Am auzit că este bolnavă, dar nu ştiam ce are", a mai spus Moculescu.
Monica Anghel: "Nu-mi vine să cred. Eu ştiam că este în spital că suferea de inimă. Nu văd niciun motiv pentru care ar fi făcut lucrul acesta. Groaznic, ceva de nedescris. Nu ştiam să aibă alte probleme, decât cele de sănătate, cu inima. Ea avea un copil, un soţ iubitor. Nici prin cap nu mi-a trecut că ar fi putut face aşa ceva. Era plină de viaţă!".
Ovidiu Komornik: "Nu pot să cred aşa ceva. Doar ce m-am trezit şi am văzut asta. Sunt şocat pur şi simplu. Este ceva ciudat, ce nu pot să-mi explic. Chiar de ziua ei să facă un asemenea gest? Nu pot să cred aşa ceva. Nu-mi vine să cred".
Stela Popescu: "Nu ştiu că ar fi avut probleme. Era veselă, era frumoasă. Niciodată nu am auzit lucruri urâte despre ea. A luptat enorm să aibă acest copil. Era mulţumită. Vai de mine, pur şi simplu nu pot să înţeleg! Eram colege, era superbă, mii de copii alergau să o sărute, să-i aducă flori. Nu avea motive să părăsească viaţa în acest fel. Ea era discretă. Chiar dacă avea probleme, ea nu le declara la ziar. Niciodată nu am auzit discuţii, neplăceri referitoare la ea. Astăzi ar fi împlinit 43 de ani, este groaznic."
Marcel Pavel: "Nu-mi vine să cred că se poate întâmpla aşa ceva. M-am găsit cu ea în aprilie. Mi-a spus că e timidă acum că are un copil, că e fericită cu soţul ei. A spus că lucrează la un album cu Ovidiu Comornic. Nu părea să aibă probleme psihice. De ce a murit oare chiar de ziua ei? Asta e o întrebare".
Corina Chiriac: "Vreau să cred că s-a întâmplat un accident. Nu pot să-mi închipui că si-a luat viaţa o femeie cu familie, copil şi un soţ. Sunt şocată. Ea era discretă cu viaţa personală, nu ştiam de problemele ei de sănătate. Nu pot să-mi explic aşa ceva. Dacă a avut probleme cardiace, probabil a luat prea multe medicamente, nu vreau să cred că s-a sinucis. Ne-am întâlnit la o mare televiziune din Bucureşti unde am participat la o emisiune moderată de Mihaela Rădulescu. Era foarte slabă şi am crezut că e din cauza copilului. Ea era fericită, era împlinită ca mamă, ca femeie, era foarte veselă. Poate a luat o doză greşit pentru inimă, nu pot să cred că s-a sinucis."
Aurelian Temişan: "Am vorbit acum câteva luni în urmă. Din discuţie nu a reeşit că ar avea probleme. Nu cred că a ascuns ea aşa ceva. Ea era o persoană optimistă. E şocant cu litere mari, de necomentat. Stau cu telefonul în mână şi s-o sun să-i spun "La mulţi ani". Să cred că a fost o glumă sinistră. Mi-a spus că e împlinită, iar venirea pe lume a copilul a făcut-o fericită."
Liana Stanciu: "Nu cred că s-a sinucis. A fost o eroare de medicamente. Îşi dorea şi era fericită. Nu pot să vorbesc la trecut. Cred că avea, lumea ştie că a avut nişte probleme de sănătate, cred că asta e o administrare haotică. Un om tânăr nu vorbeşte despre probleme de sănătate, îşi adora copilul. nu cred că ea a decis aşa ceva. Era o perfecţionistă. Nu e uşor să fii şi mamă, şi soţie şi mamă...probabil că probeleme de sănătate au doborât-o. Avea un organism foarte plăpând, era foarte slabă. Nu vreau să cred că s-a sinucis".
Victor Socaciu: "Cred că s-a întâmplat ceva dramatic în sufletul ei de a luat o astfel de decizie. Asistăm neputincioşi la despărţirea tragică de un om pe care toţi l-am iubit, apreciat, dar despre care nu ne-am dat seama cât de fragil este. Poate că dincolo îşi va găsi şi acel echilibru necesar, liniştea pe care a tot căutat-o în ultimii săi ani de viaţă".
Mihai Constantinescu: "Nu îmi vine să cred. Cred că e cea mai proastă glumă pe care am aflat-o într-o dimineaţă de vară, cea mai proastă glumă a vieţii. Un păcat mai mare decât ăsta, ca la 43 de ani să pleci dintre noi, să laşi în spate un copil, o carieră de succes...".
Luminiţa Anghel: "Este cea mai tristă veste pe care am auzit-o în ultima vreme. Sunt sub stare de şoc. Nu credeam că este într-o asemenea stare, am văzut-o mereu ca pe o femeie puternică, împlinită, fericită. Din cunoştinţele personale, am terminat Psihologia, sunt convinsă că problemele ei erau mult mai adânci şi că, probabil, cei din jur n-au avut timp sau ochi să observe la momentul respectiv. Odată ce a avut o tentativă de sinucidere, era evident că va urma o a doua şi o a treia. Trebuia pusă sub supraveghere".
Anca Ţurcaşiu: "Puţină lume ştie, iar cei tineri nu au de unde să ştie cum umplea Mădălina sălile în anii '90. Dacă puneai numele ei pe afiş era sala arhiplină şi nu aveai nevoie de niciun alt artist pe lângă. Probabil că, într-adevăr, a avut o mare suferinţă de care nu ştia nimeni şi nu a mai putut să reziste. Nu avem dreptul să judecăm pe nimeni şi suntem prea mici ca să facem afirmaţii. E foarte trist şi aproape de neimaginat că e posibil să se fi întâmplat aşa ceva".
"Când venea la noi toată lumea de pe stradă o îmbrăţişa"
Rudele din Valea Călugărească ale Mădălinei Manole sunt în stare de şoc. De când au aflat vestea că "fata cu părul de foc" nu mai este printre noi, mătuşa şi verişoara sa nu îşi mai pot reveni. "A venit o vecină, dimineaţă la 7:30, şi mi-a dat vestea. De atunci stau în faţa televizorului. Nu îmi vine a crede. Nu pot. Am fost la ea la nuntă şi la botez. A fost de vis. Nu era în stare de aşa ceva. Era fericită", ne-a povestit cu lacrimi în ochi mătuşa Mădălinei, Maria Căpăţână.
Mădălina Manole venea des la rudele de la Valea Călugărească, în Nicovani. Era o familistă convinsă şi foarte ataşată de toate rudele. Îi plăcea să le dea cadouri sau sfaturi. "Am primit de la ea o păpuşă pe care ea a primit-o la primul său concert", a spus Laura, verişoara artistei, care a adăugat că Mădălina i-a mai făcut o surpriză: "Când am terminat liceul a venit la serbare şi şi-a lansat aici cartea, pentru mine". Artista a fost extrem de îndrăgită. "Când venea la noi toată lumea de pe stradă o îmbrăţişa. Iubea foarte mult copiii. Ultima oară a venit la noi în toamnă. Urma să vină acum cu băieţelul. Acum mă duc eu la înmormântarea ei", a precizat Maria Căpăţână. Vecinii îşi aduc aminte cu drag de ea. "Iubea nespus copilaşii. Pe ai mei, cât de murdari erau, tot îi lua în braţe şi îi pupa. Sunt şocată", a povestit Aurelia Ristovescu.
![0-126502-laura.jpg 0-126502-laura.jpg](/usr/imagini/0-126502-laura.jpg)
● Laura Calciu