![](/modules/pnCPG/coppermine/albums/userpics/10001/Untitled-2%7E459.jpg)
Sfantul Vasile cel Mare, calugar, episcop al Cesareei Capadociei, doctor al Bisericii Universale, a fost un stralucit intelectual, bazat pe o cultura solida si studii teologice aprofundate, un lider al comunitatilor monahale, cu alese aptitudini de conducere si organizare. A fost prieten cu Sfantul Grigorie de Nazianz si frate al Sfantului Grigorie de Nyssa. Ambii i-au datorat accederea in treapta episcopatului. A murit la 1 ianuarie 379 in Cesareea, si funeraliile sale au mobilizat un numar urias de participanti care aveau un sentiment acut ca inmormanteaza un sfant, ale carui moaste doreau cu totii sa le atinga. Este sarbatorit la 1 ianuarie in Biserica Orotodoxa. (L.T.)
Din Cuvantul-Inainte la Psalmi al Sfantului Vasile cel Mare
Toata Scriptura este insuflata de Dumnezeu si folositoare. Ea a fost scrisa de Duhul Sfant pentru ca sa gasim in ea, intocmai ca intr-un spital sufletesc la care sa vina toti, doctoria potrivita pentru boala fiecaruia. Caci este scris: Doctoria este aceea care va face sa inceteze suferintele cele mari.
Intr-adevar, altceva ne invata cartile profetilor, altceva cele istorice, altceva Legea si altceva indemnurile date prin Proverbe. Cartea Psalmilor - Psaltirea - cuprinde in sine tot ceea ce este mai folositor in toate. Ea profetizeaza cele viitoare, consemneaza fapte istorice, da legi pentru viata, arata ce trebuie sa facem si, ca sa spunem intr-un singur cuvant, este o adevarata comoara de invataturi bune, punand la indemana fiecaruia, dupa sarguinta lui, tot ceea ce ii este de folos. Ea vindeca ranile cele vechi ale sufletului si aduce cat se poate de grabnic insanatosirea celui de curand ranit. Ingrijeste pe cel bolnav si pastreaza intreg pe cel sanatos. In general, ea indeparteaza patimile, care de-a lungul vietii omenesti cauta sa se cuibareasca in suflete, si la aceasta se ajunge prin crearea unei stari sufletesti pline de bucurie si de placere, care face ca in suflete sa ia fiinta gandurile cele intelepte.
Astfel, fiindca Duhul Sfant stie ce greu este sa fim indrumati pe calea virtutii, din cauza ca noi dispretuim viata cea inalta, ca unii care suntem inclinati intotdeauna catre placere, ce a facut? El a adunat laolalta cu dogmele placerea cantului, pentru ca, fara de stirea noastra, o data cu bucuria si frumusetea celor auzite, sa primim si folosul care rezulta din cuvintele pe care le auzim. De altfel, tot asemenea fac si doctorii cei intelepti, atunci cand au de dat bolnavilor doctorii amare: caci ei le amesteca mai intai cu miere si numai dupa aceea le dau celor care nu ar putea sa le ia altfel. Deci, aceasta este cauza care a facut sa ajunga si pana la noi cantarile pline de armonie ale psalmilor, si astfel cei care-i vor citi sa creada ca fac cantari, iar in realitate sa-si cultive sufletele. Caci adevarul este ca niciodata cineva nu a iesit din biserica pastrand cu usurinta in minte cuvintele apostolice sau profetice, fie ele oricat de simple, in timp ce cuvintele psalmilor le canta toti credinciosii si nu arareori s-a intamplat ca aceia care din cauza maniei aratau intocmai ca fiarele salbatice, de indata ce au inceput sa cante psalmi, la un loc cu ceilalti, sa se intoarca apoi de acolo cu salbaticia din suflet imblanzita, datorita cantului.
Psalmul este linistea sufletelor, rasplatitorul pacii, potolitorul galagiei si al valurilor gandurilor. El face sa slabeasca mania sufletului si infraneaza pornirea catre patimi; este tovarasul prieteniei, apropierea celor care stau departe, ca unul care impaca pe cei care-si poarta vrajmasie. Caci cine, oare, mai poate fi socotit vrajmas al altuia, atunci cand isi uneste glasul la un loc cu el, pentru a da laolalta lauda lui Dumnezeu? Psalmodia aduce cu sine tot ce poate fi mai bun: iubirea, facand din tovarasia laolalta a glasului un fel de trasatura de unire intre oameni; adunand pe credinciosi laolalta intr-un singur glas de cor, psalmul este alungatorul demonilor, aducatorul ajutorului ingeresc, arma pentru teama de noapte, liniste pentru oboseala zilei, pavaza si mangaierea oamenilor credinciosi, iar pentru femeile credincioase, una dintre cele mai potrivite podoabe. Psalmul face ca pustiurile sa se arate locuite si patimile sa fie infranate. Inceput pentru incepatori, el este crestere pentru cei care propasesc pe calea virtutii si sprijin pentru cei care merg pe calea desavarsirii. Psalmul este glasul Bisericii; el inveseleste sarbatorile si face sa se nasca in inima credinciosului dorul dupa Dumnezeu. Chiar si din inimile de piatra psalmul stoarce lacrimi. El este o fapta ingereasca, o traire cereasca, o mireasma duhovniceasca. Ce poate fi mai intelept, oare, ca aceasta povata a invatatorului care ne indeamna sa cantam, pentru ca in acelasi timp sa si invatam cele ce ne sunt de folos? Nu se intiparesc, oare, in felul acesta, in sufletele noastre si mai bine invataturile? Caci este stiut ca, daca se dau cu sila, ele nu pot sa dainuiasca in suflete, pe cand invataturile care patrund in suflet cu placere si bucurie raman de-a pururi. Ce nu poate invata cineva din psalmi? Maretia barbatiei, exactitatea dreptatii, insemnatatea infranarii, desavarsirea judecatii, chipul in care trebuie sa rabde si tot ceea ce se poate spune despre lucrurile cele bune. Numai aici poate sa se gaseasca teologia cea desavarsita, aici prezicerea venirii in trup a Domnului Hristos, aici amenintarea judecatii celei vesnice, aici nadejdea Invierii, aici teama de iad, aici fagaduinta maririi ce ne asteapta, ca si dezvaluirea tainelor celor nepatrunse, caci toate se gasesc adunate aici, in Cartea Psalmilor, intocmai ca intr-o comoara bogata, care este pusa la indemana tuturor. Si, daca este adevarat ca exista mai multe instrumente muzicale, nu este mai putin adevarat ca profetul a armonizat cartea aceasta cu instrumentul numit psaltire, pentru ca, dupa cum se pare, el a voit sa arate cu aceasta harul Duhului Sfant care rasuna in ea, intrucat dintre toate instrumentele muzicale, numai psaltirea isi are cauza sunetelor venita de sus. Intr-adevar, la chitara si la lira, sunetul rasuna sub locul unde sunt atinse coardele si numai psaltirea dintre toate instrumentele muzicale primeste sunetele din partea de sus a ei, indemnandu-ne cu aceasta ca si noi sa ne deprindem a cauta cele de sus si sa nu ne dedam patimilor trupului, din cauza placerii ce ne-ar da-o cantecul. De altfel, mai cred ca slova profetica, prin constructia instrumentului acestuia, a voit sa ne arate un lucru adanc si intelept, respectiv faptul ca toti cei plini de grija si cu sufletele senine pot fi usor condusi pe calea care duce catre cele inalte.