Cateva dintre secretele capitalismului, dezvaluite de patronul de la Petromidia. Cum sa scoti bani buni rafinand pana la standard Euro5 cel mai prost titei, valorificand cu spor pana si gunoiul. Cum sa folosesti avantajul strategic de a-ti plasa afacerile la granita Europei, devenind interfata intre materiile prime din Orientul Apropiat si piata de consum din UE.
Rompetrol e unul dintre cei mai mari contribuabili ai Romaniei. Aduce la buget sute de milioane de dolari anual. Cand spui Rompetrol zici Patriciu si viceversa. Arhitectul barbos si liberal s-a "bagat" in petrol prin â96, cand i-a fost limpede ca domeniul asta are sansa sa creasca cel mai repede. A crescut. Dupa cum se stie, Patriciu nu prea e un rasfatat al statului, nici al Puterii, fie de azi ori de ieri. Si nici el nu menajeaza pe nimeni. E de parere ca lumea politica e autista si cu capul in nori, in vreme ce lumea afacerilor e singura care stie cat de cat ce vrea. O discutie cu un asemenea individ nu poate fi decat interesanta. Ne-a dat asadar din timpul lui doua ore (oare cat inseamna in dolari astea doua ore ale lui?). Despre Patriciu, angajatii de la rafinarie spun ca ia o decizie in 15 secunde.Despre politica si petrol
Patriciu da semne c-ar filozofa. "Ba nu-i filozofie, suntem in concretetea actului managerial. Diferenta dintre afaceri si politica este ca in afaceri nu poti sa nu te conectezi realitatilor acestei lumi, pentru ca daca nu o faci, mori... pe cand politicienii au o inertie foarte mare. Europa are o inertie majora, americanii sunt mai flexibili, iar noi, din pacate, luam ce-i mai inertial din Europa. Ajungem la un sistem care se blocheaza pe el insusi. O decizie pe care nu o ei in timp util este in mod sigur o decizie proasta. Oricat ar fi de geniala, e proasta pentru ca i-a trecut momentul". Bun, iei decizii, vanezi oportunitati, dar in afacerile astea cu petrol bomba vine nu stii de unde. Piata e grozav de sensibila la tot felul de virusi. Un crah, o lovitura de stat strica socoteli de milioane. Dar cine stie sa speculezeâ¦Despre stat si contribuabil
Avataruri costisitoare pentru companie. O arestare de o zi, si buf! Actiunile se duc devale, Patriciu devine dubios, partenerii de afaceri, circumspecti. "Da, ni s-au provocat neajunsuri semnificative. Nu ca au cazut actiunile, uite-le ca se ridica la loc. Dar am avut alte pagube. Daca in Occident companiile similare se pot imprumuta si 120% fata de cifra de afaceri, noi avem gradul de indatorare de 19%. As fi putut anul acesta, fata de cifra de afaceri pe care o estimam, de 2 miliarde de dolari, sa imprumut 1 miliard de dolari. N-aveam nevoie de un miliard. Jumatate era destul. 100 de milioane le-am si obtinut. 400 au ramas in aer, din pricina acelui eveniment. Si asta nu e spre raul companiei, ci spre raul Romaniei, pentru ca e vorba de o suma mai mare decat ceea ce aduce FMI-ul." Iar noi nu stim cum sa ne explicam atitudinea de tatic vitreg a statului fata de compania asta, care, orisicat, ii baga banet in buzunar... "Statul a ramas inca meschin si blocat intr-un sistem de administrare suprareglementat si centralizat. Nu este in stare sa inteleaga relatia parteneriala intre contribuabil si administratie. Contribuabilul nu e privit ca aducator de resurse, ci ca supus. Societatile moderne se bazeaza pe parteneriat, nu mai e la moda feudalismul. Iar mediul politic din Romania a ramas autist, ca pe vremea comunismului." Patriciu este un fan declarat al firmelor off-shore, chestie care-l face din capul locului suspect. Mai ales cand recunoaste lejer ca nu le stie numarul. "Azi, statele nu mai sunt autarhice, ca acum 30 de ani, ci sunt in competitie acerba, pentru a atrage contribuabili. Ce numim prin «investitie straina?». Zicem ca vrem sa atragem pe unii care sa plateasca impozite la noi, nu la altii. Daca eu in Romania platesc 16%, iar rusii platesc 13%, rusii nu vor aduce niciodata bani in Romania. Cum as putea sa-i aduc in Romania? Pai, creand o legislatie care sa permita functionarea societatilor off-shore pe teritoriul tarilor noastre. Ce inseamna off-shore? Nu e un diavol, nu trebuie exorcizat. E o societate care e taxata mai putin daca nu desfasoara activitati economice pe teritoriul tarii unde este inregistrata, ci numai in exteriorul ei. Si atunci este taxata preferential. De exemplu, 4,25% in Cipru, 5% in Olanda. De ce? Pentru ca in felul acesta obtii venituri de la niste societati pe care altfel nu le-ai avea. Niciodata. Asta-i tot. E un instrument in afaceri off-shore-ul. Am fost intrebat zilele trecute cate off-shore-uri am. Habar n-aveam. I-am spus si eu o cifra, din burta. Nu le fac eu, le fac avocatii. Le croiesc pentru cate o afacere. In functie de structura afacerii respective, e nevoie de un vehicul sau de altul. Asa se explica faptul ca americanii au cel putin doua state in care exista legislatie off-shore: Delaware si Texas. Iar in Europa, asemenea legislatie exista in Luxemburg, Olanda, Portugalia, Anglia. Asta inseamna a atrage bani."Despre beneficiile sistemului off-shore
Bun, ne-am lamurit cu off-shore-urile, sunt bune, numai ca trebuie sa produci banii, ca sa-i plimbi pe acolo⦠"O rafinarie nu-i decat o inima. Nu stie decat sa pompeze sange. Intra titei pe o parte, ies pe dincolo benzine, motorine. In jurul ei trebuie sa ai un sistem de distributie, ca sa ajunga la consumator. Ultimele verigi, statiile de benzina, fac parte dintr-un sistem mai complex. Depozite, unde se vinde angro, de unde carburantul pleaca la benzinarii. Sistemul are nevoie de titei, care sa intre pe undeva. E bine sa produci titei, sa-ti produci materia prima care sa fie a ta. Aici nu suntem inca asa de avansati. Avem cinci concesiuni in Romania, pe care le exploram intr-un program de trei ani si incercam sa ne extindem si in Rusia. Rafinariile romanesti nu functionau pentru ca nu aveau acest sistem: o constanta a alimentarii cu titei, lant de depozite zonale si benzinarii. Noi am dezvoltat in primul rand sistemul. Am investit 50 de milioane de dolari in depozite, pe care le-am construit in timp-record. Daca nu reuseam sa le construim pe astea, riscam sa ne inecam in produse pe care eram obligati sa le vindem cu profit mic. Si am construit 100 de statii, am luat in franciza inca alte vreo 180, nu pot sa va spun exact, in programul «Partener» apare cate o statie, doua pe zi." Patriciu arata pe harta, cu mandria paianjenului arhitect care isi expune tesatura impecabila a panzei. "Daca ne uitam pe harta Romaniei, vedem ca suntem foarte⦠excentrici. Dar avem un avantaj: accesul la materia prima. Am construit depozite la Vatra Dornei, Simleul Silvaniei, Arad, Craiova, Bucuresti si Brasov. Si mai avem unul la Ruse, prin care ducem in Bulgaria. Si inca unul in Albania, pe cealalta coasta a Peninsulei Balcanice. Sa nu vi se para exotic ca l-am construit la Durres. De fapt, distanta dintre Bucuresti si Tirana e mai mica decat cea dintre Constanta si Oradea. Iar aceasta peninsula balcanica are cultura comuna, istorie comuna." Si, in plus, are din ce in ce mai multe masini. "Daca vorbim de masini, in Romania, gradul de motorizare e mai mare decat in sud, dar de trei ori mai mic decat in Europa. Noi avem 186 de masini la mia de locuitori, in vreme ce Europa de Vest are 503. In Romania mai e loc de inca 2.000-3.000 de statii de benzina, ca sa va dati seama de amploarea cu care creste piata." Asta, observam noi, in masura in care or sa dispara statiile de benzina de la care nu cumpara de fapt nimeni si care sunt folosite pentru altceva decat pentru negustorie cinstita. "Sunt si acelea vreo 800â¦" Pe masura ce interlocutorul ne deschide mintea, pricepem ca afacerile cu petrol sunt al naibii de sulfuroase. "In 2001, in lume a inceput un proces foarte rapid de ridicare a standardelor tehnologice la carburanti. In acel moment, cele circa 660 de rafinarii aveau solutia de a incepe sa consume tot mai multe titeiuri cu continut redus de sulf, care sunt mai scumpe. Diferenta dintre titeiul cu mult sulf si cel cu sulf putin era de circa 50 de centi. Parea foarte normal sa te orientezi spre titeiuri mai scumpe. Majoritatea asa au facut. Un numar foarte mic de rafinarii, pana in 20%, au inceput sa faca modificari tehnologice. Mi-am dat seama ca diferenta de pret va creste. Lucru care s-a intamplat. Asta a fost pariul care a imprimat politica de dezvoltare a grupului: sa crestem tehnologia, astfel incat sa putem transforma titeiuri proaste, sulfuroase, in produse de standard. Parea o absurditate, dar, daca ne uitam in istoria rezultatelor, in 2002 am pierdut la nivelul rafinariei 70 de milioane de dolari. Dar lucrurile au evoluat previzibil, iar diferenta de 50 de centi a devenit la sfarsitul anului trecut de 7-8 dolari pe baril. Si acum s-a stabilizat la trei. Acei trei dolari sunt profitul meu. Trei dolari la baril inseamna 25 la tona, iar la 330.000 de tone procesate inseamna un profit minim de 8 milioane de dolari pe luna. Din 2003 am inceput sa castigam din ce in ce mai mult. Anul acesta, in primele sase luni, am castigat enorm fata de volumul profitului de anul trecut. Iata secretul cresterii noastre. Acum patronul-arhitect deseneaza harta Europei. Hasureaza spatiul UE, cu tot cu Romania, care va fi acolo in 2007-2008. Lasa albe Ucraina, Kazahstanul, Rusia etc. O mare pata alba. Pune un X mare la Marea Neagra, in sudul Deltei, unde e Petromidia: asta e sansa ei, sa se afle la granita, sa fie interfata dintre UE si "zona alba". Marcheaza un punct pe harta, in estul Marii Negre. Acolo e un zacamant de gaze naturale, care nu pot fi transportate decat pe teava. Pe rusnacul sau azerul de acolo nu-l intereseaza decat valoarea adaugata care reiese din diferenta dintre pretul cu care a scos gazul din pamant si cel cu care il vinde. Daca-l costa 10 dolari mia de metri cubi, el vinde cu 40, 30 se duc la o banca din Elvetia, si el e multumit pana la Dumnezeu. Gazul, daca-l pui pe teava, il duci la Marea Neagra, in port, il bagi intr-o fabrica de metanol, dintr-un miliard jumate de metri cubi iti ies 1,5 milioane tone de metanol. Il poti transporta cu orice nava. Il aduci la Petromidia, unde el se transforma in 500.000 de tone de polipropilena, 200.000 de tone de benzina si 50.000 tone de LPG. Prima aduce 1.000 de dolari. A doua 500, a treia 300. Medie, 800.000. Mia de metri cubi de metanol te costa 60 de dolari. Cantitativ, scoti jumate. Deci schimbi ceva de 60 de dolari in ceva de 400 de dolari, cu niste costuri pe parcurs. Castigi 140 de dolari la 750.000 de tone, socotiti, Patriciu scoate 100 de milioane de dolari pe an. NISIPURI MISCATOARE"In industria petrolului, 90% din cantitatile tranzactionate zilnic sunt virtuale, cantitati care nu exista. Se consuma 85-89 de milioane de barili de titei zilnic si se tranzactioneaza 900. Ei bine, acei 90% sunt extraordinar de sensibili la orice fel de excitatie externa, la orice influenta, fie ea o greva in Nigeria, un discurs politic, un atentat la Londra si asa mai departe. Iar a discerne care este influenta asupra pretului, a intregului spectru de preturi la nivelul produselor, determina profitabilitatea unei corporatii" - Dinu Patriciu presedintele grupului Rompetrol O FILOZOFIE DE GRANITA
"Uniunea Europeana se autoprotejeaza, eu produc in Uniunea Europeana, din materii prime obtinute din afara Uniunii. Produsele le duci la tine acasa, unde obtii cresteri si la petrochimice, nu numai la consum, te duci intr-o piata comuna cu a ta (Romania si Bulgaria sunt o singura piata, nu mai sunt doua), cu o parte din ele mergi catre Vest, iar cu o alta parte te intorci catre Est, catre tarile care nu sunt in stare si nu vor sa le produca singure. Pe aceasta filozofie de granita, de lipire intre doua lumi, se bazeaza secretul Rompetrol" - Dinu Patriciu, presedintele grupului Rompetrol
Despre carburantul viitorului
Planuri mari de dezvoltare regionala. Si asta in vreme ce lumea se pregateste sa renunte la petrol, sa treaca la combustibili noi, nepoluanti. Ford, Honda, Daimler Chrysler si GM par pregatite pentru saltul revolutionar. "In acest moment, in Europa energia neconventionala e tinuta politic intr-un ritm de dezvoltare mai lent, pentru ca nu sunt resurse. In vreme ce americanii au inceput sa o incurajeze foarte puternic. Bush a avut aproape in fiecare discurs mai important un capitol despre resursele alternative. In principal, se refera la motorul cu hidrogen. Companiile petroliere sunt primele care vor trece la alte resurse energetice. Si ele sunt cele care finanteaza trecerea la o alta forma de energie. Iar noi avem alt avantaj. Daca in Europa de Vest trecerea la alta tehnologie, cea pe baza de hidrogen de exemplu, costa de la 20 de miliarde de euro in sus, si vor fi acoperite cu puncte de alimentare abia in 2010 marile trasee, autostrazile mari, in Romania aceasta trecere se poate face cu cateva zeci de milioane de dolari. Si se pot monta pompe de hidrogen in statiile de benzina clasice. De aceea, am inceput sa construim o noua fabrica de hidrogen, aici chiar, la Midia, tocmai am semnat contractul cu o companie americana, care ne va construi aceasta fabrica intr-un termen de 24 de luni."Despre ecologie
![]() |
SPECIFIC. La Petromidia nu se arunca nimic, chiar si din gunoi ies bani buni
|