In amintirea tovarasilor sai, Teoharie Georgescu a ramas ca un personaj "mic, indesat, bondoc si bursuc". In intreaga lui cariera de activist in partid, a incercat sa urmeze indicatiile primite de la Moscova. Dupa 1944, va ocupa inalte functii, insa va fi arestat ca "deviator de dreapta" in 1952.
Calatori clandestini la Moscova
La momentul 1940, Teohari Georgescu era secretarul Comitetului Central al PCdR. In aceasta calitate, el a fost desemnat de Stefan Foris sa-l insoteasca la Moscova, acolo unde Foris a fost "uns" de Comintern ca secretar general al Partidului Comunist din Romania (decembrie 1940). Intors in tara, cu doua luni inaintea lui Foris, Teohari Georgescu a asigurat, impreuna cu Iosif Chisinevschi, interimatul conducerii partidului in perioada octombrie-decembrie 1940.
![]() |
INSOTITORUL. Teoharie Georgescu a fost martorul "inscaunarii" lui Foris |
INCIDENT"Stefan Foris mi-a spus ca (...) Luca si Zigelboim au fost insotiti de o calauza care le-a aratat drumul, dupa care s-a retras. Ei au mers in directia aratata (...), insa nu au ajuns la frontiera, ci au ratacit pana in dimineata in care au fost (...) arestati" Teohari Georgescu |
DECIZIA"In cadrul sedintei, Foris a aratat ca in urma arestarii lui Luca si Zigelboim va pleca la Moscova el si cu mine si ca este necesar sa se stabileasca ce anume vom raporta la Internationala" Teohari Georgescu |
UCENICUL TIPOGRAF
|
La 31 ianuarie 1908, in satul Chitila, din preajma Bucurestiului, in familia bacanului Constantin Georgescu s-a nascut cel de-al treilea copil - Teohari. Desi mai avea doi frati, alti patru vor mai vedea lumina zilei, imbogatind familia, dar si ingreunandu-i situatia economica. Motiv pentru care, copiii au fost nevoiti sa munceasca de mici. Teohari si-a ajutat tatal la bacanie, apoi, pe la varsta de 15 ani va intra ucenic tipograf la "Cartea Romaneasca". Intre timp, miscarea comunista din Romania prinde contur, propaganda se intensifica, iar tanarul Georgescu, orfan de tata, nemultumit de soarta lui, incepe sa creada cu tarie in sloganurile indreptate impotriva "burgheziei exploatatoare". Este atras din ce in ce mai mult de activitatea si discursurile sindicalistilor tipografi, inscriindu-se mai intai in sindicatul "Gutenberg", apoi in PCdR, la a carui activitate clandestina participa si entuziastul Teohari Georgescu. Inevitabil, insa, ajunge in mainile agentilor Sigurantei, care-l aresteaza in 1933 pentru raspandirea de manifeste comuniste tiparite chiar la zetaria (culegatoria) unde lucra. Norocul ii surade insa, fiind aparat si "salvat" de avocatul Iosif Schraer doar cu o condamnare la doua luni de inchisoare, timp in care cunoaste si bataile din arestul Sigurantei.
|
VA RECOMANDAM SPRE LECTURA
|
Ovidiu Bozgan, "Cronica unui esec previzibil. Romania si Sfantul Scaun in epoca pontificatului lui Paul al VI-lea (1963-1978)"
Editura Curtea Veche, Bucuresti, 2004, 496 pagini Ovidiu Bogzan (n. 1958, Bucuresti) a absolvit Facultatea de Istorie a Universitatii Bucuresti, institutie in care a si fondat, in 1998, Centrul de Istorie a Bisericii. Lucrarile sale au fost dedicate istoriei religioase a Romaniei in perioada regimului comunist, istoriei Frantei si relatiile franco-romane in epoca postbelica. Volumul de fata reuseste, printr-o cercetare minutioasa pe baza documentelor din arhivele romanesti si straine, sa surprinda locul pe care l-a ocupat institutia Bisericii in anii regimului comunist. Anii pontificatului Papei Paul al VI-lea (1963-1978), predecesorul Papei Ioan Paul al II-lea, coincid cu mandatele celor doi conducatori comunisti romani: anii de final ai lui Gheorghe Gheorghiu-Dej si prima perioada din dictatura lui Ceausescu. Autorul abordeaza, de-a lungul celor sase mari capitole ale cartii, cateva teme importante, cum ar fi "starea litigioasa" in care s-a aflat Biserica Catolica din Romania, raporturile Romaniei cu Sfantul Scaun, tratativele dintre autoritatile romane si reprezentantii Sfantului Scaun in jurul restabilirii canonicitatii ierarhiei romano-catolice din tara (1975-1984). |
SAPTAMANA VIITOARE EPISODUL 68
|
Ruperea legaturii cu Moscova. La inceputul deceniului al V-lea al secolului trecut, minusculul PCdR intra intr-o noua realitate si intr-o noua faza a existentei sale. Schimbarile au survenit o data cu inceperea razboiului antisovietic la care Romania s-a angajat.
Principala piesa in dosarul acuzarii. In condica nescrisa tinuta de acuzatorii lui Foris, ultimul secretar al PCdR numit de Comintern, se adunase un numar apreciabil de culpe. Cea ca si-ar fi tradat tovarasii autoritatilor regimului Antonescu era de departe cea mai grava. |