La scurt timp dupa caderea regimului comunist, arhivele Securitatii, alaturi de cele mai importante fonduri documentare ale PCR au intrat in "custodia" Armatei.
|
|
Arhivele Securitatii, "prizoniere" la Armata
Transferul s-a facut rapid, in scurta perioada in care gral. Nicolae Militaru a fost ministrul Apararii. Dintre arhivele preluate, cele intocmite de Directia a IV-a - Contrainformatii Militare - se afla si acum in depozitele Armatei care nu are de gand sa le deschida pentru opinia publica.
![]() |
PE MICILE ECRANE. La 22 decembrie 1989, cand Televiziunea Romana Libera transmitea "Revolutia in direct", generalul Militaru cerea oprirea unui "macel" inca inexistent
|
"COMPLOTIST" PRIN PARCURILE CAPITALEI. In anii care au urmat Revolutiei din Decembrie â89 au aparut numeroase informatii privitoare la trecutul unora dintre reprezentantii de la varful noii Puteri, precum si la unele tentative mai vechi de "debarcare" a lui Ceausescu. Adevarul este ca termenul "tentative" este oarecum exagerat. Neincrederea reciproca a "complotistilor", precum si teama de represaliile care ar fi urmat in cazul unui esec au facut ca acele modeste incercari sa nu depaseasca nivelul unor discutii de tatonare reciproca. Cu timpul, s-a mai aflat ca, la un moment dat, Ion Iliescu si Nicolae Militaru au incercat sa "croseteze" un complo, insa demersurile lor au ramas pur teoretice. Asta se intampla in iunie â89, cand cei doi se intalneau prin parcurile Capitalei, mai ales in Herastrau. Intalnirile lor conspirative au fost confirmate, mai tarziu, de Petre Roman (intr-un interviu aparut, pe 05.01.1990, in "Le Monde") si de Silviu Brucan (intr-un interviu dat in martie 1990). In plus, un fost securist de la "filaj" a declarat ca, in cursul acelor plimbari, Militaru voia sa-l anunte pe Iliescu despre formarea unui alt grup numit "Front". In iarna lui 1988, Comitetul Salvarii Nationale, infiintat din 1984, se transformase in Frontul Salvarii Nationale. In realitate, contactele dintre Iliescu si Militaru erau ceva mai vechi, iar "decodificarea" reala a relatiei lor ar putea aduce clarificari spectaculoase asupra conditiilor declansarii Revolutiei din Decembrie â89. In 1982, Militaru s-a intalnit cu Iliescu la Spitalul "Elias", unde acesta venise in vizita la Valter Roman. Militaru, internat si el, il abordase direct pe Iliescu: "Domâle, nu se gasesc in Romania niste forte care sa-l arunce peste bord pe Ceausescu?" Prudent, Iliescu s-a ferit sa dea un raspuns clar, dar, dupa externarea lui Militaru, l-a rugat sa-l viziteze la "Consiliul National al Apelor", unde el avea rang de ministru. Intalnirea lor a avut loc, iar ei s-au dus cu masina institutiei tot in Parcul Herastrau. Dupa 1990, Militaru a povestit pe larg acea discutie despre o posibila razmerita anticeausista. Iliescu sustinea ca, pentru rasturnarea lui Ceausescu, trebuia organizat un soi de puci militar. "Cativa militari, un fel de par-par-par si cu asta basta!" In schimb, Militaru sustinea implicarea maselor in lovitura. "Domâle, daca nu sunt angrenate si masele populare, nu iese nimic." Pana la urma, s-au despartit, fiecare cu ideea lui. "Ne-am despartit cu aceasta idee: el cu par-par-ul lui si eu cu masele populare", a relatat mai tarziu Nicolae Militaru. Adevarul este ca, dincolo de anecdotica acestor episoade ale unei istorii recente, dar inca neclarificate, generalul Militaru a fost un personaj ciudat, aflat in atentia Securitatii, care, asa cum s-a aflat dupa Revolutie, a reusit sa descopere si sa demonstreze faptul ca, aflat sub drapelul Armatei Romane, a servit decenii la rand interesele puterii sovietice. Motiv pentru care trecerea arhivelor Securitatii in "custodia" Armatei aflate sub conducerea lui a fost pentru Militaru o mana cereasca, de care a profitat cu maximum de eficienta.
![]() |
"CORBUL". Gral. Nicolae Militaru, urmarit de Securitate in dosarul "Corbii", pentru spionaj in favoarea sovieticilor
|
"CONSPIRATORI". Format deci in URSS (pe unde a trecut candva si Ion Iliescu), dar la "scoala" GRU (Serviciul secret militar sovietic), gral. Nicolae Militaru se "aliase" inca de la inceputul anilor â70 cu gral. Ion Ionita (pe atunci ministrul Apararii Nationale) impotriva lui Ceausescu. Conform unor informatii aparute dupa decembrie â89, Militaru a participat, intr-un fel sau altul, la toate incercarile de "debarcare" a lui "Nea Nicu". Incepand cu 1973, s-au format doua grupuri de complotisti: unul militar si unul civil. Din grupul militar faceau parte mai multi generali, condusi de Ion Ionita. Printre civili s-au numarat Virgil Trofin, Vasile Patilinet, Ion Iliescu si Virgil Magureanu. In acel context, Militaru indeplinea rolul de "curea de transmisie" intre cele doua grupari. In 1983, in preajma vizitei lui Ceausescu in RFG, s-a elaborat un plan de lovitura de stat militara, in care urma sa fie implicata si "aripa" civila a conspiratei. Informat asupra acestei situatii, Ceausescu a dispus trecerea in retragere a mai multor militari, dizolvand astfel grupul generalilor complotisti. In anii care au urmat, Virgil Trofin, Vasile Patilinet si Ion Ionita au murit, unul cate unul. Cu toate astea, la sfarsitul anului 1984 s-a infiintat "Comitetul Salvarii Nationale", care, in 1988, s-a preschimbat in "Frontul Salvarii Nationale". Acelasi "Front" despre care, un an mai tarziu, s-a spus ca ar fi fost "emanatia" Revolutiei din decembrie â89.
ARHIVE STRICT SECRETE. Dupa 2 ianuarie 1990, gral. Nicolae Militaru impreuna cu Gelu Voican Voiculescu au coordonat trecerea efectiva a Departamentului Securitatii Statului in subordinea Armatei, dispusa printr-un decret emis de CFSN inca de pe 26 decembrie 1989. O data cu baza materiala, fondurile fixe, personalul, armamentul si munitia din dotare, Armata a preluat si arhivele Securitatii. In lucrarea amintita mai sus, gral. (r ) Victor Negulescu, fostul sef al Contraspionajului militar, afirma la pag. 44 ca, imediat dupa preluarea arhivelor, ministrul Nicolae Militaru ar fi distrus dosarele "Corbii", care-l priveau atat pe el personal, cat si pe alti generali (poate ca si civili), urmariti de Securitate din cauza colaborarii cu serviciile secrete sovietice. Militari si civili care, dupa decembrie â89, au ocupat functii inalte in cadrul organelor puterii nou-instalate. Cert este un singur lucru: chiar si dupa 15 ani de la Revolutie, arhivele Directiei a IV-a a Securitatii, (Contrainformatii militare) sunt considerate inca "strict secrete" si se afla tot in subordinea Armatei. Mai mult decat atat, cel putin pana acum, nici Parlamentul si nici firavul CNSAS nu si-au pus in mod serios problema declasificarii acelor arhive. Este aproape sigur ca acolo exista informatii deosebit de importante. Informatii care, departe de a aduce atingere "sigurantei nationale", ar periclita, mai curand, siguranta si linistea multora dintre membrii clasei politice, cocotati la putere dupa rasturnarea lui Ceausescu. S-ar putea ca acolo sa aflam ca multe personalitati postrevolutionare s-au aflat in "colimatorul" Securitatii, pentru ca, aflati in slujba regimului comunist, au fost in acelasi timp si uneltele "vecinului" de la Rasarit. Fapt care nu le-ar mai da acum absolut nici un drept sa vorbeasca despre pretinsa lor "disidenta" si, cu atat mai putin, sa-si asume vreun rol in democratizarea societatii romanesti, a Armatei ori a serviciilor secrete. Tocmai acesta este si motivul pentru care, daca se doreste cu adevarat asanarea vietii politice romanesti, declasificarea a ceea ce a mai ramas din arhivele Directiei a IV-a este deosebit de importanta si absolut necesara.
AGENTUL RUSILOR
|
"In dosarele informative existau dovezi certe ale tradarii, nu atat din dorinta de inlaturare a lui Ceausescu, cat prin mijloacele si fortele ce trebuiau sa intervina pentru inlocuirea dictatorului, respectiv tancurile sovietice. Printre dovezile apartenentei sale la GRU s-a aflat si o inregistrare a unei convorbiri, pe litoral, cu doi generali sovietici pe care ii asigura ca el, generalul Militaru, poate fi considerat intotdeauna ca un ostas sovietic pe pamant romanesc"
Victor Negulescu gen. (r), fost sef al Contraspionajului militar |
USLA-SII, UCISI DE "CORBI"
| ||
Ministrul Militaru i-a cerut insistent colonelului Ion Ardeleanu, comandantul USLA, ca luptatorii chemati in ajutor sa fie condusi chiar de colonelul Trosca. Cele trei ABI-uri au pornit spre minister fara ca anterior sa se fi stabilit de comun acord un consemn ori o parola de recunoastere. Focul masiv deschis de tancuri asupra celor trei masini a pecetluit soarta luptatorilor din interiorul lor. Mai tarziu, dupa ce USLA-sii morti in fata MApN nu au mai fost considerati "teroristi" s-a facut o anumita legatura cauzala intre moartea lui Trosca si generalul Militaru, cel care ceruse personal venirea lui cu echipajul antitero. Si asta pentru ca unul dintre ofiterii de Securitate care cu cativa ani in urma instrumentasera "dosarele Corbii" fusese chiar Gheorghe Trosca. Ramas in viata, el ar fi devenit o persoana extrem de incomoda, care putea oricand sa-i reaminteasca proaspatului ministru "revolutionar" Militaru trecutul sau de agent al puterii sovietice. |