Doar 600 de germani au mai ramas in Stierdorf, cartierul din care s-a nascut Anina. Insa, asa putini cati mai sunt, stiu sa-si pastreze traditiile.
Au case frumoase, cu ferestre mari, care zambesc direct in strada, din glastre pline de flori. Gradinile lor sunt cele mai mandre din oras, iar strudelele ce rasar din cuptoarele din bucatarii - cele mai delicioase. Au fost aici de la inceputurile orasului. Erau cateva mii. Au ramas vreo 600, adunati in Stierdorf, cartierul de unde, candva, a inceput sa creasca Anina. Dupa 1989, au inceput sa plece spre Germania si Austria, locurile din care au venit stramosii lor. Au ramas in Anina cei legati de locul in care s-au casatorit, de pamantul in care i-au ingropat pe cei dragi, de casa pe care si-au ridicat-o cu mainile lor, dar si cei care nu au crezut in mirajul Occidentului.![]() |
ORAS. Din cartierul Stierdorf a inceput sa creasca Anina |
URMARITI
|
Nici macar comunistii nu
i-au putut impiedica pe nemtii din Anina sa-si vada de balurile din Fasang. E drept ca a doua zi, dupa petrecere, securistii ii cam luau la intrebari, ca prea auzisera multe cantece in limba germana. "Pai, n-ati fost, n-ati jucat si dumneavoastra? N-ati vazut hora aia in care am dansat o ora cu totii?", isi aminteste Henriette Bacizan cum ii "fermeca" cu vorba buna pe securisti, ca sa scape de intrebarile sacaitoare.
|
Deportat in Siberia
![]() |
FIDEL. Gustave are un fiu in Germania, dar el vrea sa ramana in Romania |
Gustave Platner a muncit cinci ani la o mina din Siberia. De multe ori, temperatura cobora sub 50 de grade Celsius. "Cea mai usoara moarte e cand mori de frig. Te ia cu caldura, iti vine somnul si te pui jos. Acolo ramai, mori. Asa a murit un vecin de-al meu. Iesise din mina dimineata, l-a luat cu caldura, s-a pus jos si a murit. Om tanar", isi aminteste Gustave Platner. Stateau cate 40-50 de oameni intr-o camera.
Dar n-ar fi fost asta o problema daca ar fi avut ce sa manance. "N-a fost pita luni la rand. Doar apa si varza ne dadeau. Foame mare. Dar nici rusii nu aveau pita. Am fost si la ei in case. N-aveau nimic. Saracie mare", spune Gustave Platner, care n-a ramas cu nici o suparare pe rusi. "Ne ziceau numai: «Rumanski curva! Cand cu Hitler, cand cu rusii!». Dar in rest erau de treaba. Puteam si sa cantam in germana, nu se supara nimeni", zambeste Gustave Platner. Sasul de pe langa Sibiu stie si acum sa vorbeasca in ruseste. A invatat in Siberia. ACASA. Intr-o dimineata de decembrie, in 1951, a auzit cantece vesele in germana. Erau de la soldatii nemti din lagarul aflat in apropiere de mina. Am iesit la poarta. "«Haide acasa!», strigau soldatii germani la noi. Ii eliberasera. Dupa doua saptamani ne-au adunat si pe noi si ne-au trimis acasa", povesteste Gustave Platner. Dar inainte de asta i-au pus sa semneze un act prin care ii multumeau lui Stalin pentru "traiul bun" pe care l-au dus in Siberia. A ajuns in Alma Vie de Craciunul din 1949. Numai ca n-a avut parte de liniste prea mult. In 1951, l-au chemat la
Comisariatul militar din Sighisoara, chipurile sa-i faca acte. "Aaaa, pai esti neamt, hitlerist! La munca cu tine...", i-au zis cei de la Comisariat. Asa s-a mai ales cu trei ani de munca in armata. "Eu sunt sudor. Doi ani am facut vagoane pentru rusi la Steagul Rosu, la Brasov. Dupa aia m-au mutat pe aici, pe langa Anina, unde am mai muncit un an, tot pentru armata. Si mi-am gasit muiere aici si am ramas. N-am mai plecat la Sibiu, ca acolo nu mai aveam nimic.
Pe parintii mei, ca pe toti sasii din sat, i-au scos cu forta din case si au bagat in locul lor tigani", spune Platner. I-a placut munca lui Gustave Platner. Si ii place si acum. Se vede dupa cat de curata e gospodaria, dupa cat de ingrijita e gradina, de care e tare mandru. Nici nu se cunoaste ca locuieste singur. Sotia i-a murit in urma cu 25 de ani. N-a vrut sa plece in Germania, dar are un baiat care locuieste acolo din 1990. "Noi credem ca acolo e numai miere, dar nu e asa. Eu de aici nu plec", spune hotarat Gustave Platner. Pentru anii petrecuti in lagarul din Siberia, Gustave Platner primeste de la statul german o pensie de 2,5 milioane de lei pe luna. Din Anina, au fost deportate in Siberia aproape 70 de persoane. Azi mai traiesc 23.