|
|
![]() |
PE VALURILE MARII. Comerciantii danezi si englezi care cumparau vin din aceasta regiune au inceput sa-l distileze, pentru ca in calatoriile lungi pe mare el se otetea. Astfel a aparut brandewijn (vinars), ceea ce s-a numit mai tarziu brandy. In butoaie de stejar, vinarsul a calatorit zile lungi, sumbre sau insorite, pe marile lumii, urmand sa fie diluat la acostare. Marinarii insa au preferat bautura tare in locul vinului acru si au remarcat ca dupa calatoriile foarte lungi bautura era mai buna decat dupa cele scurte. Lemnul de stejar, destul de poros, pastra lichidul intr-o permanenta legatura cu aerul umed din pivnita si ii imprumuta noblete si personalitate. Tocmai in aceasta perioada coniacul prindea culoarea chihlimbarului. Pentru a fi mai tare, marinarii inventivi au inceput sa-l distileze de doua ori. Doar "inima", sau portiunea de mijloc a celei de a doua distilari, se preia pentru coniac. Partilor laterale le lipseste armonia.
LEGENDA
|
Se spune ca Napoleon era un mare amator de coniac. Exista o legenda care povesteste ca, atunci cand Napoleon a incercat sa fuga in America, el si-a umplut corabia cu sticle de Courvoisier, coniacul lui preferat. In cele din urma, a fost obligat sa renunte la planul sau si s-a predat englezilor. Cand corabia a fost descarcata, ofiterii britanici au fost atat de impresionati de gustul coniac-ului, incat l-au numit "Coniacul Imparatului" sau "Coniacul lui Napoleon". Succesul acestei bauturi se datoreaza finetii buchetului si persistentei aromelor pe care le ascunde.
|
SAVOARE
|
Coniacul se serveste la temperatura camerei in cupe speciale, care se umplu nu mai putin de o treime. Inainte de consum, cupa se incalzeste putin in mana, pentru a permite coniacului sa-si etaleze bogatia aromelor si proprietatile sale gustative. Se asociaza cu branzeturi sofisticate, produse de patiserie, deserturi de fructe, cafea.
|
|
COCTEIL
CU WHISKY
SI CONIAC
COCTEIL DIN CAFEA SI CONIAC |